Рано или късно всички хора умират.
Независимо какви надежди таят,
или колко щастлив живот водят,
жътварите на души ни отнемат любимите същества.
И за мое нещастие аз съм единственият човек...
който ги вижда.
The Eastern Spirit Subbing Squad представя
Х Р О Н О С
Хиляди благодарности. - За нищо.
Нали сме в една посока.
Макото!
Добро утро. - Остави ме.
Хазуки, говорех сериозно. Обмисли предложението ми.
Добре.
Днес май не си в настроение. - За разлика от теб.
Между другото, получих съобщението ти късно.
О, това ли... Съжалявам, успах се.
Видяхме те, Хазуки!
С онзи сладур от английския колеж!
Да, запознахме се на курса.
Красива двойка сте! Ще ми се мен да караше до училище!
Мъжът от Запада спря внезапно и извади оръжието си.
"Ти не си Джими Уелс" - отсече рязко.
Отлично. Личи си кой е учил.
Между другото, Хориучи, няма ли да ни съобщиш нещо?
Не се прави на изненадана.
Ще представляваш страната ни.
Отиваш в НАСА.
Страхотно!
Ако местя офицера на 2-Б, ще го загубя.
Ако го преместя на 3-В...
Какъв беше онзи тип?
Макото?
В коридора не се тича!
Хориучи, документите ти от НАСА пристигнаха току-що!
Въобразил ли съм си?
С теб се познаваме отдавна. - Той проговори.
Тази сутрин ме зяпаше доста упорито.
Ти си жътвар на души, нали?
И какво, ако съм? Ще се биеш ли с мен?
Изключено.
Сякаш ще постигна нещо. Не си заслужава да опитвам.
Никой няма да ме чуе.
Само ще стресна околните. Напълно разбираемо е.
Ако кажа, че виждам жътвари на души, ще ме помислят за луд.
А какво щеше да сториш, ако не ме виждаше?
Не виждам как това ще се промени, така че е все едно.
Умно. Много хора опитват да се борят със съдбата.
Дошъл си за мен, нали?
Не.
Тук съм заради нечия друга съдба. - Друга съдба?
Друга съдба?
Да нямаш предвид...
Може да разговаря с нас. - Любопитно.
Кандидат ли е? Наблюдавайте го.
Дадено. Не прави глупости.
Няма.
Съдба, а?
Обсъди го хубаво с родителите си.
Добре.
Вече ти дадохме препоръки. Остава само да проявиш постоянство.
Ще се постарая.
Добре. Изгаси лампите на тръгване.
Бива си те, Хазуки. Мечтата ти ще стане реалност.
Макото.
Има още една мечта, която скоро ще се осъществи.
Ти...
Не мога да повярвам, че избяга от час.
Исках да пробвам поне веднъж. Чувството си го бива.
Ей! - Какво?
Преди постоянно се държахме за ръце. - Кога е било това?
Когато думите "момче" и "момиче" не значеха нищо.
Невероятно. Сама ли го направи?
Да.
Шегичка. Мама го сготви.
Разбира се.
Отдавна не съм ял домашна храна.
Радвам се.
Все се тъпчеш с боклуци от супера. Започвах да се тревожа.
Благодаря за храната.
Дърветата скоро ще разцъфтят.
Следващият път аз ще ти сготвя нещо.
И ще гледаме заедно цветовете. - Дадено.
Оставям се на грижите ти, мамо.
Искаше да говорим за нещо, нали? - Да.
Не се тормози толкова.
Имаш този лош навик.
Какво би сторил,
ако само губеше времето на останалите?
Нищо.
Просто ще се примиря с това.
Едва ли ще се чувствам по-различно от сега.
Да.
Знаеш ли,
той ми предложи да излезем, след като завърша.
Каза, че трябва да работим заедно за съвместното си бъдеще.
Аз обаче имам други неща на главата си.
Макото? Макото!
Забравих, че днес съм на урок. Трябва да бягам.
До скоро, Макото.
Извинявай, че те занимавам с глупости.
Добре, татко.
Вземи си нещо за ядене.
Чао.
Досадник...
Забрави за това.
Онези момчета могат да цъфнат всеки момент.
Да му се не види.
Запазете тишина и ме чуйте.
Снощи Хориучи е претърпяла инцидент и сега се намира в болница.
Добре ли си, Хазуки?
Закъснял си. - Какво?
Ти... - Уви, вече си е отишла.
Отишла?
Да, отишла си е.
Душата й. Не й остава много време.
Какви ги говориш?
Напуснат ли телата си, душите се превръщат в чудовища.
Не веднага, разбира се.
Разпитах майка й, но още не мога да я открия.
Имаш ли някакви идеи? - За?
Къде е душата й?
Това тук е просто празна обвивка. Въпрос на време е да умре.
Лъжеш! Не виждаш ли, че още е жива?
Тук ли е? - Здравей, Макото.
Радвам се да те видя. Благодаря ти.
Всичко е наред.
Раните й не са сериозни. Скоро ще е на крака.
Извинете ме.
Върни ми Хазуки!
Не беше ли безсилен срещу мен?
Защо точно Хазуки?
Каква е причината?
Такава е съдбата й.
Не, вие убивате за удоволствие.
Работата ни е съпровождаме душите към рая.
Души, които са напуснали телата си. - Лъжеш!
Да лъжа?
Знаеш много добре, че това е истината.
Ала в тази страна има прекалено много изгубени души.
Не бъди такъв циник! Нищо ли не може да се направи?
Няма смисъл. - Защо?
Защото съдбата им е такава. - Съдба ли?
Кой го казва?
Има причина изгубените души да не се връщат в телата си.
Болка и отчаяние.
Когато хората не могат да ги понесат, душите им ги напускат.
Да, аз съм.
Почти приключих тук. След малко потеглям.
Аз съм ужасен човек. - Ти, ужасен?
Грешиш.
Ако мислиш така, ще осъзнаеш каква болка изпитваш.
Но ако имам нещо общо с болката на Хазуки...
Напомняш ми за мен самия.
Мислех си, че мога да променя съдбата,
но се оказах безсилен глупак.
Ако го бях осъзнал тогава...
Обсерваторията на върха на хълма. Тя е там.
Обмисли го добре.
Може би собственото ти его иска тя да живее.
Идиот!
Макото?
Благодаря ти за днес.
Искаше ми се да поговорим по един друг въпрос.
Не казвай на никого.
Знам, че е късно, но ме е страх.
Страхувам се да остана сама. Макото, следващият път...
Хазуки...
Не си искала да умреш.
Макото...
Къде са Ичико и Изуми? - Почистват след теб.
Времето тече. Изпращам я.
Не знам какво ти е втълпил Акира, но няма да те допусна по-нататък.
Безумие. Не знае ли, че няма смисъл?
Приключи ли?
Не му ли стига?
Добре, започва се.
Вече няма връщане назад.
Хазуки!
Възможно ли е да не се превърне в чудовище?
Не съществуват изключения. - Защо не почакаме още малко?
Забрави какво чувстваш.
Знаеш какво следва по-добре от всеки друг.
Макото!
Хазуки! - Той е тук!
Хазуки!
Имаш още време! Скачай тук, Макото!
Да не си се побъркал? Ще умреш.
Какво направи?
Нямам избор. Ще трябва да изпратя и двамата.
Съжалявам, старче, но ще почакаме още мъничко.
Глупак такъв. Дори аз не знам какво ще последва.
Затворих се в себе си, когато майка почина.
Човекът, който ми помогна да се върна към живота,
беше ти!
Хазуки!
По-силен си, отколкото изглеждаш, старче.
Не можеш да промениш съдбата с лека ръка.
Не... Няма да ти позволя да го сториш.
Проклятие!
Ама че работа... Ще трябва да изпратя трима.
Ичико? - Съжалявам, старче.
Любопитството ме гризе. Нали ме познаваш?
Осъзнаваш ли какво направи току-що?
Няма да нося отговорност за станалото насетне!
Хазуки...
Хазуки!
Благодаря, че дойде, но е твърде късно за мен.
Не се предавай!
Аз... изгубих зрението си.
Какво?
Вече не виждам нищичко. Ослепях напълно.
Остави ме да си ида.
Няма.
Не искам да си отиваш! Аз ще бъда твоите очи!
Обичам те, Хазуки.
Не го ли знаеше?
Да си вървим у дома.
Знаех...
Макото.
Държахме се за ръце, нали?
Вече не се боя.
Мога да променя съдбата.
Рано или късно всички хора умират.
Ала не е нужно да е точно днес.
Изглеждат щастливи.
Сега са такива, но какво ли ще стане,
когато Макото разбере колко души очакват да ги спаси?
Чака ги изненада, а?
Дали съдбата ни занапред ще зависи от него?
Да идем да попитаме бродещите души.
Превод и субтитри: Ragnos
Гледахте Х Р О Н О С
Ролите озвучиха ХАНАЕ НАЦУКИ
МАЦУМОТО ЮКИ, ОНО ДАЙСКЕ и др.
Музика ТАЙ МОТОЙОШИ
Режисьор ОНДА НАОЮКИ
Eastern Spirit ® 2014 www.easternspirit.org